Prevod i obrada: SindžaM. Novi Sad
K O L A DŽ E J M S M E N S F I L D
MORISON, ALABAMA 1969.
Nećemo vaš jebeni rat!
1, 2, 3, 4... ne treba nam vaš jebeni rat!
Šta razmišljaš? - Šta bi ti jeo?
Ma svejedno mi je. - Uzećemo sendvič sa lososom.
E, sranje.
Neka prestane rat!
Kada? - Odmah! Šta hoćemo? - Mir!
Seronje.
Sram te bilo Koldvel.
Moj rođak je tamo. - Idemo.
Ne treba nam vaš jebeni rat!
1, 2, 3, 4... ne treba nam vaš jebeni rat!
Idemo.
Čujem da će se Tejt Skot kandidovati za šerifa jer je Orvil Alen otišao u penziju.
Prokleti Tejt Skot.
I sva ta Jenkievska bagra koja je došla iz Sinsinatija i zatrovala nas
svojom severnjačkom krvlju. Bagra iz Ohaja.
Šerif treba da bude neko odavde, koga znamo.
Pa, oni su ovde već 40 godina, Džime.
Ma zabole me.
Rođen je i odrastao kao Jenki.
Sem toga... - Da, da, zdravo.
...ima i podršku pedera.
Džim, neki protesti su na ulici.
Policija je uhapsila neke od tih hipika. Tvoj sin je kolovođa. - Uhhh.
Da li bi nas dirali i da smo u Klanu?
Misliš da je Klan gomila naduvanih budala kao što ste vi?
Ozbiljno to misliš? - Nisam to rekao.
Šta se to ovde događa?
Ustaj. Hajde.
Ustani i dođi ovamo. Hajde, hajde.
Šta, dođavola, ti misliš da radiš?
Stani tu. Prokletstvo.
Sramotiš me stalno.
Ti si anti-američki kurvin sin koji me sramoti na ulici. - To su gluposti, tata.
Hej, nisu to gluposti.
Vrlo hrabro... udariti me dok sam vezan.
Je li? E pa skinuću ti lisice, gade mali, i opet ću te zgaziti kao govno.
Umoran sam od tvojih majmunluka.
Zato ideš u zatvor pa ćeš naučiti kako da se ponašaš.
A ja ću doći da položim kauciju, ako je moguće. Jel' jasno?
Ti si tužni starac. - Je li? Oh.
Izvući ću se sam. - Dobro.
Ti idi svojim putem a ja ću svojim.
Dobro. Onda idi putem za zatvor.
Vodi ga. - Hajde, Kerol. - Vodi ga! - Idemo.
'Ajde... hapsi govna.
Gad.
Šta je bilo, dušo?
Sad će vas tatica nahraniti, važi?
Sad će vas tatica nahraniti.
Šta ima novo, Džimbo? - Ne znam, jebiga.
Gde je tata?
Ne znam, jebiga.
Stalno je u kamionetu.
U poslednje vreme je čudan kao i svi u ovoj jebenoj porodici.
Skipe,
preliv je dovoljno izmućkan.
Oh, Skipe, ako ćeš biti gore celu noć, moraćeš da utišaš radio.
Ja slušam nekomercijalnu muziku. To sam pokupio od Kerola.
To je stvarno posebna vrsta muzike.
Ali program ne počinje pre ponoći i zato slušam tako kasno.
Pa... meni ne zvuči tako. Meni zvuči kao da neko svira u našoj sobi.
Kerol kaže da slušanje nekomercijalne muzike otvara um.
To znači da u stvari LSD... otvara um.
Prokleti Kerol.
Samo su nam još protesti hipika falili u gradu.
Gomila neradnika koja leži u parku u sopstvenim govnima.
Kerol kaže da mi nemamo šta da tražimo u Viejtnamu.
Kaže da je to ludost ili tako nešto.
Lako je Kerolu da to kaže. Taj mali gad se nikada nije borio.
Neko mora da se bori protiv tih gadova.
Znaš Džimbo, Kerol se ipak borio.
Šta bi to trebalo da znači? Reci Skipe.
Stric Kerol kaže da se borio za slobodu i mir. - Umukni.
Na miroljubiv način. - Umukni.
Džimbo, daj, molim te.
Tebi je bolje da ćutiš. Imaš 50 godina, još živiš kod kuće i vozaš se okolo
u sportskim kolima kao tinejdžer.
Nemaš nikakav život, nemaš posao,
trčiš za svakom istrošenom kurvom koja hoće samo da popriča s tobom.
I ti imaš skoro 50 a isto živiš ovde, tata.
Mislim da sam ti rekao da umukneš.
Samo polako, dušo.
Bar nisam čudak kao ti i on.
Zašto ne odeš da živiš s njim da menjate medalje,
dok protestvujete protiv prokletog rata?
Rekli su mi da se Tejt Skot kandidovao za šerifa.
Ako taj Jenki dobije, svi smo sjebani.
Ješćemo čili iz Sinsinatija pun cimeta.
Voleo bi to? - Telefon za g. Koldvela.
Pa... upravo večeram, reci da ću ih zvati kasnije.
Iz daleka je... iz Engleske.
Odakle? - Iz Engleske.
Engleske? Hmm?
Iz Engleske?
Halo.
G. Džejms Koldvel?
Da... da... Džim Koldvel.
Ovde Filip Bedford, g. Koldvel.
Ovaj...
bio je to... Filip Bedford, sin onog kurvinog sina.
Šta on hoće, dođavola?
Vaša mama je umrla, sine. Umrla je od raka. Danas.
Želela je da bude sahranjena ovde, sa svojima, pa će oni doći da je isprate.
Ko će doći? Taj engleski gad i njegova deca.
Pa oni ne mogu da dođu ovde. Nisu dobrodošli.
Ni ja nisam srećan zbog toga, ali moramo se pomiriti s tim.
Zaslužila je da bude među svojima.
Bez obzira na to šta nam je uradila.
Pa...
mislim...
da će sahrana biti u subotu.
U redu?
Reci braći i...
nazovi sestru.
Hoću, ser.
Gospode smiluj nam se.
Jadna gospođa Naomi.
Umrla je tamo daleko u Engleskoj.
Video sam je samo jednom dok sam bio još mali.
Bila je žena slobodnog duha.
Kako to da je ostavila g. Koldvela tek tako?
Ja volim Džima Koldvela ali on nije baš najromantičniji čovek na svetu.
A gđa Naomi je htela da... putuje,
da upozna nove stvari. A on to nije hteo.
Jednog trenutka se samo pokupila i otišla sama.
Srela je tog čoveka tamo.
Onda se vratila ovamo,
razvela se od g. Koldvela...
kad se vratila tamo...
udala se za g. Bedforda.
Mislim da je mislila... da će se vratiti ovde jednog dana.
Ali ne ovako.
DŽ.D. ... - Hm?
Imao sam neki Meskalin koji mi je nestao.
Nije valjda završio u tvojoj glavi?
Mora da jeste. - Čekaj, čekaj.
Mm-hmm, sva ta dobra sranja su završila kod mene.
Igraj pošteno sledeći put pa traži, druže.
Šta je dušo? - Pogledaj.
Uh... dobro.
Hej, brate.
Šta se događa?
Jesi li dobro?
Kada je mama bila poslednji put? Za 4. Juli prošle godine?
Ne. Ne, to je bilo...
pre 6 - 7 godina, kada je tetka Meri Bet umrla.
Sećaš se, donela ti je šešir... škotski šešir.
Mama je umrla, Kerole.
Zvali su iz Engleske.
Mami će pisati "Bedford" na grobu.
Da.
Imaš li neke lekove, Kerol?
Da, brate.
Imam neke lekove.
Jesi li dobro, oče?
Jesam, jesam, dobro sam.
Molim te, prestani da me zapitkuješ da li sam dobro.
Prokleta budala. - Dođavola, Nil.
Jednog dana nećeš imati sreće.
Hej, devojke, pre nego što se to desi, dodajte mi jedno pivo.
Izvoli tata. - Hvala dušo.
Samo ti to treba.
Popićeš još jedno?
Pa... ovo izgleda pristojno.
Ostanite tu
dok ne odem da se prijavimo.
Dobar dan. - Zdravo. Izvolite?
Hmm... imam rezervaciju. Na ime Bedford.
Imamo saobraćajku na putu 271, jedno vozilo.
Izgleda da postoji jedna ljudska žrtva...
i još jedna kola...
Idemo da vidimo ovo pre nego što odemo kući, u redu?
Deda, moram da serem što pre. - Sraćeš odmah nakon ovoga.
Vidi ko je ovde. Džim Koldvel.
Mislim da se taj kurvin sin pojavi kod svake olupine.
Bogati uvek imaju vremena.
Hej, Džime! - Hej, Pejtone, šta se desilo?
Zdravo, Džime. Mislim da nije savladao krivinu
i da je udario u betonski kilometar stub.
To je sve. - Mrtav je, naravno.
Ne možemo ništa dok ne dođe lekar, ali taj je stalno u kafani.
Dobro, da pogledamo.
Sada je dole ispod, ali traže način da ga izvuku.
Misliš da možeš doći do nogu?
Da, ako prođem tamo mogao bih mu povući stopala.
Bio je baš nizak. - Pomeri se na čas.
Pusti mene.
O Gospode.
Da.
Izgleda da je slomio vrat.
Verovatno nije ni shvatio šta se dogodilo.
Mrtviji nego Vudru Vilson.
Deda, moram da idem. Sad je ozbiljno.
Pa idi seri u šumu negde.
Pokušavam da shvatim šta se ovde desilo.
Mora da mu je neka cica bila na pameti,
ili se možda zagledao u drveće
samo za sekundu previše.
Njegova duša je bila u Folksvagenu samo malo pre nego što je pomislio na nešto.
Sada nema ništa više od gomile mesa koja leži.
A mi pokušavamo da shvatimo zašto se to desilo.
Hoću da se upišeš na koledž.
Neću na koledž, tata. To je gubljenje vremena.
Moraš da dobiješ odlaganje vojnog poziva.
Oni traže momke tvojih godina.
Halo. - Kerol.
Hej, Dona, šta radiš? Kada ste došli?
Dođi da jedeš. Tata pravi roštilj.
Ne, tata ne želi da dođem tamo. - Ne budi glup.
Bio sam uhapšen. - Zajebavaš me? O, Bože.
Reći ću ti kad se vidimo... - Dođi odmah. - U redu. - Dolazi.
U redu, vidimo se.
Bila je to tvoja tetka Dona. Oni su sada stigli.
Nil hoće da dođemo i jedemo s njima.
Da li moram da idem? - Da, moraš.
Skip. Hajde brate. Ustani.
Bože dragi. - Ustaj.
Zašto ne urade to dok su tamo?
Hej, hej, hej. Kako si, brate?
O, ti si. - Jesi dobro? - Jesam. - Dobro, u redu je.
Otići ćemo do kuće da nešto pojedemo, važi?
U redu. - Sredi se malo. - Dobro.
Da, izgleda da ćemo i ove godine imati rekordnu prodaju.
Mi svake godine imamo rekordnu prodaju.
Izgledalo je da nećemo ali su u poslednjem tromesečju
Kadilaci krenuli kao ludi.
Zato vam kažem... - Filip Bedford je zvao.
Šta hoće? - Samo je hteo da nas obavesti
da su ovde i da su odseli u Pajn Motelu.
Doći će da jedu s nama. - Ne mogu da verujem.
Zvala si te gadove u našu kuću?
Prokletstvo, Dona, šta je tebi?
Odveli su ti majku.
Je li to tvoja stvar, Nil?
Šta se događa?
Dona je pozvala one Engleze ovde. Sad će ih zvati da im kaže da ne dolaze.
Hoću đavola. Ne radi se samo o tebi Džimbo. Mama je umrla.
A imala je još jednu porodicu. Svet se ne vrti oko tebe.
Oh, da, sigurno je zauzet jer se vrti oko tebe Dona.
Idi i vezi goblene, Viki.
Bilo bi bolje da ih Dona nije zvala, ali sad smo tu gde smo.
Teško je poverovati da ćemo se sresti s tim ljudima licem u lice.
Besan sam na tebe, Filipe.
Stavio si me u neprijatnu situaciju.
Mi ćemo u stvari ići kod tih ljudi u kuću?
Žao mi je, oče. Uhvatila me nespremnog.
Mislio sam da je nepristojno da je odbijem.
Znaš da ne volim izgovore.
Nisam imao izbora.
Šta ako me napadnu? - Daj, molim te.
Naomi mi je pričala užasne stvari o njegovim promenama raspoloženja
i nasilnom temperamentu.
Došla sam da uporedimo zaključke o ovoj neprijatnoj situaciji.
Mislim da će najviše problema biti oko toaleta.
Treba da vidite kako izgleda.
Pozvani smo na Koldvelov ranč, Kamila... na roštilj.
Ne znam da li imam odeću za to? Šta oni nose kada... prave roštilj?
Ovde je strašno vruće.
Osećam se kao da plivam u loncu.
Hoćemo li ovako sedeti ceo dan?
Da. Mogli bi da se kupamo u bazenu?
Pa zašto ne sačekate da dođu stric Kerol i Miki?
Kerol voli da se kupa u bazenu.
Zdravo svima. - Ćao, dušo.
Oni su.
Fantastično.
Kao u "Prohujalo s vihorom".
Zdravo svima. Ti si Filip?
Da. Dona? - Tako je. Ovo je moj brat Skip.
Prokletstvo, zgodan kurvin sin.
Jeste imali problema da nađete kuću?
Oh, ne. Ne. Vaša uputstva su bila besprekorna.
Izvolite unutra da upoznate ostale.
Ćao, društvo.
Izvolite.
Moj brat Džim, junior... svi ga zovemo Džimbo i
njegova žena Viki.
Moj muž Nil, naše ćerke Outum i April.
Džimbov sin Alan je tu negde. - I moj sin... moj i Džimbov.
Da, ja sam ga rodila.
Pa, mislim da je sada na nas red. Moje ime je Filip.
Ovo je moj otac Kingsli i moja sestra Kamila.
Gde je tata otišao?
Ovo je tata... mislim, Džim, senior.
Tata, ovo je Kingsli... mislim, g. Bedford.
Mm-hmm.
Kako ste, gospodine Koldvel?
Dobro... da, dobro.
Pa...
imate lepu kuću.
Ćao momci.
Moj brat Kerol... i njegov sin Miki.
Da... - Kako ste svi?
Lepa ti je slika u novinama...
velika, lepa slika na naslovnoj strani.
Kako je? Filip, je li tako?
Da. Vi ste Nil, Donin muž. - Nil Beron. Donin muž.
Ona je ćerka.
Ćerka gđe Koldvel i Džima.
Ili gđe Bedford... ili kako već.
Čoveče, kakva sramota što je otišla.
Sad je na boljem mestu.
Bolje nego u Engleskoj, koliko ja znam o tome.
Zajebavam se.
Ne stvarno. Tamo je sve jadno.
Bio sam jednom poslovno, i prokletstvo...
ne znam kako vi tamo živite?
Nemate ni za jedan dobar obrok.
Ne bi znali za roštilj da neko nije bio ovde.
Buđav je, prokleto hladan i usran.
Sve kuvate. Čak i prokleti Klark-bar.
U svakom slučaju, ne bih živeo tamo.
Pa... to je u redu Ovaj...
hrana može biti izazov.
Više volim onu tamo, u Zapadnoj Virdžiniji.
Pa, bilo mi je zadovoljstvo da popričamo.
Uzeo bih piće.
Uzmite koktel.
Radim s kolima. Imam 6 lokacija sa novim i polovnim.
Naravno, ne znam šta su Vam rekli o meni.
Zapravo ništa, ali izgleda kao lep posao.
Dva puta sam bio najbolji bacač u odbrani.
Igrao sam 6 sezona za "Lavove".
Trebao sam da odem u Baltimor, ali zbog trgovine vratio sam se u "Lavove".
Imam 2 ozbiljne povrede kolena. Zato više ne igram.
Pokazaću vam ožiljke od operacija. Monstrumi.
Hej Nile. Ostavi Filipa malo da odahne.
Dona je nekad bila Mis Alabame.
Trebao si onda da je vidiš. Stvarno je dobro izgledala.
Naravno onda su došla deca, a oba porođaja je teško podnela.
Uhvatila me na kolevku.
Došla je gola, bosa i trudna pravo kod mene.
Moralo se nešto učiniti. - Baš je lepa.
Da, dobra je ponekad...
Čuj, ćerke i ja idemo odmah posle sahrane.
Dona će ostati par dana.
"Soko" igra u predsezoni u nedelju.
Znam sve u organizaciji,
bivši igrač sam i znaju me svi tamo.
Da li bi išao i ti? Prvi red do terena. Hoćeš?
Stvarno nisam upoznat sa američkim fudbalom, ali hvala.
O, da. Vi to tamo zovete Kikbol.
Pa, treba da ideš sa mnom da vidiš pravi fudbal u kom se ne nose kratke gaće.
Čuo sam da ste ekspert za roštilj.
Šta ste uradili s papkom?
S papkom?
Da. Idete sa štapom.
Oh. To.
To je moj stalni saputnik od I svetskog rata.
Bio sam ranjen u Francuskoj. - Oh.
Pomogao sam mnogim vojnicima u Francuskoj.
Neki su dobili samo... malo viskija i poslednju molitvu.
Da...
Bio sam lekar tamo pod komandom generala Peršinga.
Da, svi ste bili.
Da, ser, svi smo bili.
Deda, da li možemo da se kupamo? - Šta da radite?
Da se kupamo?
Može, samo nemojte polu-gole.
Šta radiš? Jedeš kukuruz? - Da.
Ja sam Skip, upoznali smo se na tremu gore. - Znam.
Imam 3 aviona. - Stvarno? - Da.
Imam GTO, Korvetu i Šavel.
Imam karcinom pluća i upalu žuči koje sam doneo iz Engleske.
Razmišljaš i pričaš veoma polako.
Ja sam mislilac, uvek sam i bio.
Smešno. Baš smešno.
Da li hoćeš da vidiš moja kola? - Naravno.
Evo ih. - Oh. Prelepo.
Sranje, neko je u mojoj radnji.
Hmm? - Čujem muziku. Neko je tu.
Ćao. Šta radite? Pušite malo trave? - Da.
Izvini striče Skip. Evo brišemo odmah.
Samo se vi zabavite. Pazite samo da vas Džimbo ne uhvati.
U redu? - Jasno.
Dobro. - Ćao. - Malo stišajte muziku.
Dobro. - Nemojte sasvim. - Smanji malo muziku.
Čoveče, deda bi nas ubio kada bi nas uhvatio.
Mislim... verovatno bi nas stvarno ubio.
Tvoj ćale i deda su baš zajebani.
Jednom me je deda uhvatio, kada se vraćao posle neke saobraćajke.
To je baš sranje. Mene je odveo da vidim kada je...
Flojd Karver pucao onom tipu u stomak ispred biroa za zapošljavanje.
Oh, da... Je li umro? Ne sećam se.
Razneo ga je. Sve sam video.
Tata kaže da i dedi treba jedan trip.
Kaže da bi onda malo o'ladio.
On i ne zna šta je LSD verovatno.
Zamisli... deda na tripu?
Bilo bi to dobro zezanje.
Znaš, imam nešto LSD-a. Ako hoćeš da probaš.
Dobro.
Hoću.
Evo nas.
Osećam se kao da sam na umetničkoj izložbi ljubitelja automobila.
Ljubitelji automobila? Lepo zvuči.
U stvari, meni se sviđa sve što ti kažeš.
Voleo bih da govorim engleski.
Nego, ovo je "Vajldket", rađen za mornaricu SAD.
Leteo sam za vreme rata. Auto se zove GTO, a zovu ga i "Koza".
Zašto upoređuješ kola i avione?
Oh, ja lutam po celom okrugu s glavom u oblacima.
Bilo kako bilo, kada je "Vajldket" u pitanju,
bio je to prvi pravi američki lovac na Pacifiku,
na kom sam leteo za vreme rata.
Dobro... idemo dalje.
Oh, vidi ovaj. - Oh, da.
To je paklena mašina. Kola koja vidiš se zovu Šivel.
Šivel je malo brži od GTO,
i malo bolje urađen.
I na kraju, veliko finale...
Oh, ovaj mi je prelep.
I jeste.
Je li brz? - Jeste.
Korser ima ubitačni stepen kompresije 11 prema 1.
Može... nemoj da sedaš. - Oh... izvini. - U redu je.
U svakom slučaju Korser ima isti stepen kompresije kao i Korveta.
Ako ti to nešto znači? - Svakako.
Prelepa mašina. Kažem ti... volim ove stvari.
Pogledaj kolika mu je hauba, kao magareća njuška?
E pa u Korseru... od kokpita do elise ima više od 4 metra.
Razumem. Znaš...
kada pričaš o njima ti si kao dete.
Kako to misliš? Dete ne može da leti.
Nije bilo kurvinog sina koji je mogao da se nosi s njim.
Mislim... lako se greši na njemu, veruj mi.
Jesam li te uznemirila?
Prelepi su. - Da, jesu.
Osećam se čudno zbog mame.
Draga Naomi...
kako je ona bila eksentrično biće.
Pitam se zašto nam nije javila da je bolesna.
Nije htela da se brinete.
Ništa niste mogli da uradite.
Tvoj naglasak je baš lep.
Mogao bih da te slušam ceo dan.
Idem da zapalim džoint sa sinovcima, hoćeš sa mnom?
Da, hoću. Hvala.
Malo ste jeli. Ne sviđa Vam se roštilj?
Oh, ne, ne. Nije... to u pitanju.
Siguran sam da je sjajno, ali ja jedam samo blagu hranu.
Otkud to?
Bio sam zarobljen od strane Japanaca u ratu.
A njihova hrana je poslednje što bi ste poželeli.
Tako da je moja unutrašnjost prilična olupina.
Izvinite. Nisam želela da budem znatiželjna. - Nema veze.
Sva trojica moje braće su bili u ratu.
Kerol u marincima kao bolničar a Skip kao pilot u mornarici. Obojica su odlikovani.
Džimbo je takođe bio ali nikada ne priča o tome.
Bio je intedant u Fort Polku.
Ljubomoran je na njihove medalje kao da je srednjoškolac.
Ne bi trebao. To je bio njegov zadatak.
Da... samo probajte to njemu da kažete. Bilo šta da mu kažete.
On je fini tatin dečko.
Porodica može da bude baš teška. - O, i te kako.
Da li ste oženjeni? - Razveden.
Imate li dece? - Ne.
Jel' te maltretira ova moja, File? - Ne, ni malo.
Nil, donesi mi pivo. - Imaš noge.
Pa, da li mogu da Vam se zahvalim za gostoprimstvo g. Kaldvel?
Roštilj je bio sjajan. - Da, pa, vidimo se sutra.
Hej, dupence.
Dođi na minut.
Hej, ti si se baš ubio od cuge.
Nešto sam razmišljao pa sam hteo da te pitam...
Taj tvoj engleski akcenat...
ima nešto u njemu.
Baš ima nešto u njemu.
Nego,
uh, znam da se ne poznajemo baš dobro.
I nisam siguran da bi ti to u stvari htela, ali...
Ali... sam se pitao da li bi mogli da zbrišemo negde na kratko
da ti budeš gola
govoriš nešto na engleskom
ili... šta ja znam... nešto recituješ,
a da ga ja gulim na tebe?
Guliš na mene?
Um...
Gulim... razumeš.
Šta, da masturbiraš?
Vidiš? To ti ja govorim o tom tvom prokletom engleskom.
Zbog njega sam napaljeniji od Franka Sinatre.
"Da masturbiraš?"
Ti skroz lud.
Nisam ja lud.
Ja samo otvoreno pričam o nekim stvarima.
Razmisli o tome. - U redu.
Doviđenja.
Hej, razmisli o tome.
S.O. za 44A.
Ovde 44A, reci.
Šerife da li ste još kod Frenka?
Imam 10-84, od g. Majersa.
Zove telefonom komšije i preti da će im ubiti mačku.
Poziv ukazivao na 10-96. - U redu.
Hej. - Ćao tata.
Kako se držiš? - Pa... za sada sam dobro.
Teško je misliti o tome, hm? - Zašto?
Šta misliš, hoće li ti biti dobro sutra?
Sutra? A... zbog čega?
Zbog sahrane.
Svim jedinicama; imamo tri saobraćajne nesreće na Lens autoputu.
Za četvoro poginulih je potvrđeno, i još nekoliko povređenih... ne znaju tačno.
Sramota je sve to oko Naomi, znaš...
Stvarno jeste.
Mene ne možeš lagati.
Je li? Moram da idem.
Imamo veliku saobraćajku... dole na putu.
Vidimo se kasnije. - Dobro tata.
Bog vas blagoslovio.
Uđite. Izvolite.
Izvolite.
G. Koldvel.
Kako si tata? - Molim te.
Naomi.
Opraštam ti ovog puta.
Zdravo.
Ovo je za tebe, mama.
Hajde, slobodno.
Mama?
Tata? - Hej, dobro je.
Tata? - Hej, dobro je... dobro je.
Idi tamo kod tate.
Oče... - Oče, oh moj Bože.
Popustite kravatu. - Neka neko zove lekara.
Dajte malo vazduha. - Gde je telefon?
Dajte malo vode.
Neko bi trebao da ide sa njima. Ne znaju grad, nikoga ne poznaju.
Dona, svi treba da idemo u crkvu. Sahranjujemo tvoju majku.
U pravu je, tata. Neko treba da ide s njima.
Oh Bože, nadam se da je dobro. Šta ako je umro?
Hvala.
Bilo je slomljenih i zuba i kostiju... kose... igralo se muški...
Poješće mi i najmanji živac.
Imali smo jedan poen sekundu pre kraja
i znaš šta se desilo? - Ne... ne znam.
Oni su promašili svoj poen!
Hej, dušo, je li sahrana prošla kako treba? - Jeste.
Slušaj, idem nešto da pojedem, ovo ima ukus kao govno.
Kako je vašem tati? - Dobro je, hvala.
Imao je srčani udar pre tri godine pa smo zbog toga brinuli.
Ali doktor je rekao da se onesvestio zbog stresa i iscrpljenosti.
Sada se odmara. Kamila je s njim. - Oh, hvala Bogu.
Koliko će ga zadržati?
Rekli su da će ga... brzo pustiti.
Ali ne bi trebao da putuje dan ili dva,
a mi smo hteli... da idemo sutra.
On ne može da ostane u Pajns motelu.
Niko od vas ne bi trebao da ostane tamo. To je običan jebarnik.
Ne znamo ko vas je tamo uputio. Ostaćete u tatinoj kući.
To je lepo od vas, ali to ipak ne možemo. - Oh, da... možete.
Odlična ideja. Tata će insistirati na tome.
Hajde devojke, kupite se, idemo.
Nile, hvala za pomoć u bolnici. - Nema problema. Čuvajte se.
Polako vozi. Javi se čim stigneš.
Hej, Nil, ne skreći s puta.
Ćao bebice.
Nađite mi jedno pivo.
Tetka Dona. - Da? - Grupa "Kanels" svira večeras.
Stvarno?
Da, parking je kod prodavnice. Ja sam postavio rasvetu i ozvučenje.
Mogla bi da dođeš.
Hoću. - Dobro. - Vidimo se tamo. - Vidimo se.
Svakako mi se pleše. Hoćeš da idemo?
Trebao bih da ostanem sa ocem. - Treba da se opustiš.
Puna je kuća ljudi koji će se brinuti o njemu.
Pa, ja nisam neki plesač. - Bićeš kada odeš sa mnom.
Hej, šta se dešava?
Neka teška saobraćajka, ili samoubistvo?
Ne, ne čini mi se ništa.
Baš šteta.
Mogu li da te pitam nešto?
Kako možeš da budeš toliko hladan?
Da li si stvarno toliko hladan i mračan u sebi
kada ne možeš da zagrliš sina na sahrani njegove majke?
Pijan si. Idi kući. - Da.
Da te pitam još nešto.
Sećaš se kada sam bio ranjen u Sajpenu i bio u bolnici 3 meseca?
Naravno.
Da. Slao sam ti pisma... iz te bolnice.
Otvorio sam dušu, napisao sam ti sve što mi je ikada značilo.
O tome kako sam se prijavio u bolničare jer si ti u prvom svetskom ratu bio bolničar
... i...
i kako mi je bilo drago što sam ranjen zato...
zato što ćeš ti... biti ponosan na mene i...
koliko sam ti se divio više nego bilo kome na svetu,
više nego predsedniku Ruzveltu.
A ti mi nikada nisi odgovorio.
I nisi nikada ni jednu reč rekao o tim pismima da današnjeg dana.
Nikada nisam dobio ni jedno takvo pismo.
Lažeš, tata.
Dona mi je rekla da te videla kako čitaš ta pisma.
Ona mora da je to pomešela s nečim.
Tvoja pisma mora da su se izgubila negde daleko u putu.
Znaš,
nekada sam mislio da si višlji od 2 metra.
Detinjstvo mi je prošlo u želji da budem... baš kao ti.
Sada sam prokleto zadovoljan što nisam u tome uspeo.
Da.
Ispao si baš dobar.
"'Napred laka konjica!"
"Napuni oružje! rekao je."
"Pravo u dolinu smrti ujahalo je njih šest sotina."
"Kanonada na desnoj strani,"
"kanonada na levoj strani, kanonada pravo ispred njih."
"Plotun kao grmljavina;"
"Oluja vatre i granata..."
Drago mi je da si došao i opustio se malo.
I meni. Baš je bilo zabavno.
"Kozaci i Rusi"
"sabljama seku ispred sebe"
"razbijaju i lome."
"Onda su se vratili nazad"
"ali ih više nije bilo šest stotina."
Čoveče, moram nešto da ti kažem
ali ne smeš nikome pričati o tome, posebno mojoj baki.
Dobro, čoveče.
Imam problem, čoveče.
Kakav? - Ozbiljan problem.
U redu.
Dobio sam ovo poštom danas,
mislio sam da i ti pogledaš.
Kakvo sranje čoveče.
Šta ćeš da uradiš?
Šta misliš da mogu da uradim?
Uđite.
Mogu li? - Oh, g. Kaldvel.
Ja sam.
Samo sam
želeo da vidim kako se osećate.
Mnogo bolje, hvala.
Da... To je dobro... Lepo je to čuti.
Laku noć.
Laku noć g. Kaldvel.
Imam pitanje za Vas.
Da?
Kako ste se upoznali... Vi i Naomi?
Pa...
Izveo sam mog psa, Moli,
u šetnju u Hajd park jednog jutra.
Border terijer, prelep pas.
Moja žena je umrla godinu dana pre toga.
Moli je postao moj stalni pratilac, jer se uvek trudio da mi podigne duh.
Primetio sam...
vrlo privlačnu ženu kako stoji kod bronzanog spomenika
Svetog Georgija koji ubija aždaju.
Imala je fotoaparat... Turista, očigledno.
I... ugledala me je
i... zamolila sa vrlo simpatičnim južnjačkim akcentom
da je fotografišem.
Naravno, rekao sam da će mi biti zadovoljstvo.
Dala mi je aparat, a ja sam očekivao
da će stati ispred statue i nasmešiti se,
da ću je slikati, vratiti aparat
i da će svako poći na svoju stranu, ali nije.
Ništa od toga nije bilo...
Potpuno me zapanjila kada se popela na zadnji deo konja
zajahala ga iza kipa Svetog Georgija
tako brzo...
i tako spretno... kao da je majmun.
Liči na nju... da.
Ja sam se toliko smejao,
da sam jedva uspeo da je slikam kako treba.
U svakom slučaju...
tako sam upoznao...
Naomi.
Ja sam se samo uvek pitao kako je to bilo.
Uvek sam se to pitao... Da.
'Ej, momčino? Šta se događa?
Baš sam krenuo napolje da zapalim jednu. A ti?
Jedem svoje pahuljice.
Rano si ustao.
Ne baš. Nisam još ni legao. - Kako to?
Kanel i ja smo pričali celu noć.
Kanel ide u vojnike.
Sranje.
Da li Doroti zna?
Ne, nije joj još rekao. - Čoveče?
Gadna stvar. Ona voli to dete više nego svoj život.
To je čudno, tata.
Kako vlada može da dođe i da ti kaže šta moraš da radiš?
Hteo je da ide u Kaliforniju, da svira.
Sjebali su ga. - Znam, nije u redu.
Zato ti i govorim da moraš da upišeš koledž.
Jer sam protiv toga, razumeš?
Jer klinci kao Kanel sanjaju svoju životnu šansu.
Ali, znaš, ima nešto kul u tome što će...
Kanel biti vojak.
Ne, sine.
Nema tu ništa kul.
Opa, vidi ti ovo.
Eto ti sad.
Niko drugi ne ide u crkvu. Zašto mi moramo?
Zato što mi uvek idemo u crkvu. Zato što volimo Gospoda.
Bili smo juče u crkvi. - Nismo. Bili smo na sahrani. To je drugo.
Zdravo.
Dobro jutro.
Ćao. - Šta radiš? Popravljaš kola?
Samo čeprkam nešto. Šta ti radiš?
Uh... tako je vruće.
Da. - Baš vruće.
Nego, kada ćeš ti go recitovati nešto za mene sa svojim naglaskom?
Hajde, milo za drago.
"Ne" se ne prihvata kao odgovor.
Slušaj, uh... - Hmm?
Hoćeš?
Upadaj. - OK.
Kingsli,
da li si čuo za Džejn Mensfild?
Džejn Mensfild?... Da, filmska zvezda.
Ovaj... plavuša sa...
Sisama. Tako je.
E, ona je poginula
pre par godina u saobraćajnoj nesreći u Luizijani.
Moj prijatelj iz grada me sada nazvao.
Oni su kupili auto u kojem je poginula na aukciji.
Sada naplaćuju ulaznice ko hoće da ih vidi. Napravili su veliki posao.
A ja sam skoro zaboravio da je to bilo na današnji dan.
Da li bi išao sa mnom? Hajde, idemo?
Dobro.
To je odvratno.
Ovo je dobro mesto.
Dođem ovde da razmišljam.
Dovodio sam Pati Overton ovde da je malo hvatam za guzu.
To je bilo pre rata.
Udala sa za primitivnog baptističkog propovednika.
Bila je još balava
i trebale su ti dedine naočare da bi joj video sise,
ali imala je dupe za desetku
i znala je tako da ga vrti i trese
kao da je uhvatila štucavica.
Oh, čini se kao interesantna devojka.
Dobro, dosta smo okolišavali. 'Ajde da vidimo šta znaš leteći dečko.
Mislim da bi... Tenesi Vilijams bio prikladan.
Da li znaš "Tramvaj zvani želja"?
Jesi li čula ovo?
Ne, nisam.
Ptice?
Tišinu.
Teško mi je da se naviknem na nju. Još uvek.
To je kao da pluta po mirnom jezercetu nešto što ima tornado u glavi.
Nikada nisam voleo da vidim olupine.
Nikada nisam želeo da znam šta je bila nečija poslednja misao
pre nego što je izdahnuo.
Nikada nisam želeo da vidim mrtva lica koja gledaju u prazno.
Samo sam želeo da letim.
Kada sam bio klinac čitao sam knjige o tome.
Jednu o plavom mesecu koji je leteo sve dok nije nestao.
Sve dok i ja nisam počeo da letim 1940.
Nismo ni bili u ratu tada.
Samo sam hteo da letim tamo gore... u tišini, što dalje.
Bio sam mornarički pilot.
Šta kažeš na to?
Ali više nije bilo tiho.
Bilo je bučno, suludo i zastrašujuće.
Ali išao sam gore svaki put kada je trebalo, da uradim ono što sam morao.
I svaki put sam išao sa tri misli u sebi.
Prvo što sam mislio je; "Na ovaj ili onaj način... ja ću se vratiti. Uspeću."
Druga misao mi je uvek bila;
"Ovo je verovatno moj poslednji dan u životu."
A treća je uvek bila u sredini
i tada nisam mislio ni o čemu.
Nisam puštao one dve da uđu.
Znaš, ljudi govore da neće da pričaju o ratu
zato što im to vraća loše uspomene, noćne more i sve ostalo.
Ja ne verujem u to. Mislim da oni neće da pričaju o tome
zato što niko neće da ih sluša.
Znaš, na početku rata...
Japanci su bili dobri piloti... bolji od nas, puno.
Kasnije smo mi bili bolji, ali...
Napravio sam grešku tog dana.
Dan je bio bistar, a on mi je prišao s leđa i...
pogodio me ovde a metak se vratio i izašao ovde.
Ha... nisam verovao da sam pogođen.
A u isto vreme sam to stalno očekivao, razumeš?
I, na ovaj ili onaj način...
bio sam oslobođen rata.
Nisam to hteo. Uplašio sam se. Ali nisam hteo da umrem u plamenu.
Toga smo se najviše plašili.
Da.
Znaš koliko sam imao sreće?
Ne.
Pao sam pravo među američke marince.
I izgubio svest.
Slomio sam desnu nogu, ključnu kost, nekoliko rebara, karlicu,
obe ruke...
Ne sećam se mnogo toga da ti pravo kažem.
Bio je 12. novembar 1942. Guadakanal.
Probudio sam se u bolnici,
sa obema rukama i desnom nogom u gipsu,
koju sam jedva osećao.
I onda je...
bolnica pogođena.
I skoro da sam izgoreo.
Video sam momka koji me prekrio mokrim ćebetom
ili tako nečim a onda mi ga je stavio na glavu.
Mislio sam da je hteo da me ubije.
Ali... on mi je spasao lice,
kao što bi Džimbo rekao; ne znam da li je vredelo,
i izvukao me odatle.
Kerol je dolazila da me poseti nekoliko puta.
To mi je puno značilo.
To je bio kraj rata za mene.
Neka sam proklet, dušo, ne možeš iz ove kože ma šta radio.
U svakom slučaju, treba da oboriš petoricu
da bi postao as.
A ja sam skinuo šest.
Ja sam as.
Skip.
Uh, nisam htela
da te odbijem.
Dođi, znam jedno mesto.
Ona, njen momak i vozač su poginuli usred noći ovde u Luizijani.
Dok deca na zadnjem sedištu nisu bila čak ni povređena.
A njihov mali pas je bio mrtviji nego Rin Tin Tin.
Da, sećam se kada se to dogodilo.
Uvek je malo šokantno kada bogati i slavni umru.
Nema razloga da verujemo da su besmrtni ali kao da verujemo.
Znaš koliko ljudi bi doživelo duboku starost
da nigde nisu išli jer u saobraćaju gine veoma mnogo ljudi.
Da. Za koliko njih je poslednja misao bila;
"Jebote, ovaj će preći na levu stranu i ubiće me jer sam u 10 uveče
krenuo po toalet papir."
"Bolje je bilo da sam dupe obrisao zavesom".
Da, i ja sam dosta razmišljao o takvim stvarima u poslednje vreme.
Nadam se da se meni neće desiti nešto takvo.
Radije bih umro u snu, bez takvih misli u glavi...
samo sanjajući.
Da.
nadam se nešto lepo. - Da, da.
Tri, molim vas.
Da.
Pomeri se sinko,
da bolje vidimo.
To je to.
Ono što su rekli...
auto je išao putem kroz močvaru.
Na putu je bio kamion koji prska komarce.
Došlo je do stvaranja oblaka od tog otrova.
Kamion s prikolicom koji je naišao, usporio je kada je naišao na oblak tog insekticida,
ali su kola Džejn Mensfilds podletela tačno pod njega.
To je sve što su napisali u izveštaju.
Bila joj je odsečena glava, zar ne?
To mnogo ljudi misli, ali nije.
Bio je to samo... vrh glave.
Kingsli, da li si dobio predstavu o svemu što nas je snašlo.
Znaš, Džime,
ovih dana sam više pokušavao da prihvatim sve to.
Ja ne.
Ja sam sve vreme proveo pokušavajući da shvatim zašto je moralo biti ovako.
Da.
Da li je ovo stvarno njena glava. - Sranje. Otkud ja to znam.
Moj tata kaže da ovo verovatno nisu ni njena kola.
Imaš li ti pametnijeg posla nego da mene gnjaviš.
Da...
Biću u kolima. - Dobro.
Pa... hm...
Dovoljno smo videli?
Manje-više jesmo.
Da...
Pogled mrtvog čoveka nije ništa drugačiji nego kod lutke.
Nema ničega u njima.
Video sam to u ratu mnogo puta. Sigurno si i ti.
Da, bojim se da jesam.
U stvari
sve nas u životu čeka sudar na neki način.
Da... Jesi čuo to?
Držiš komadiće sve vreme spojene i oni se ipak raspadnu.
Pre nego što ih sasvim i sastaviš, oni se u stvari raspadnu.
Baš tako. Sve se okrenulo naopako.
Slušaj,
ja volim svoje sinove, ali ih nikada neću shvatiti.
Džimbo je dobar domaćin ovde, ali nije ni omirisao bitku u ratu.
Ova druga dvojica su kao neki heroji, ali se ispostavilo da su besposličari.
Pomisliš, možda bi bilo bolje da je obrnuto.
Da, pa moram da ti kažem da je i mene Filip duboko razočarao.
Da, vremena se menjaju.
Ona dobra su nestala.
Ponekad se molim
da odem što pre i ne gledam to.
Bože, vidiš ti ovo? Kao dva stara prijatelja?
Vidim. I ja sam začuđen.
Hajde da sednemo malo. - Gadno nevreme. - Da odmorimo stare kosti.
Vidi njih.
Ne spominji ono što smo videli dok smo išli u crkvu. - Dobro.
Idem malo napolje. - Hajde da malo prošetamo.
Radi se o mojoj sestri.
Moraš da je ostaviš na miru. - A tako? A na čega ti to misliš?
Ne, ne, ne... Nisam ljut na tebe.
Čak mi se ni ne dopadaš. Ne mogu da se ljutim na nekoga koga ne volim.
Ne govorim ovo zbog sebe, nego za tvoje dobro. Ne petljaj se s njom.
Nestalo je struje!
Ono što sam hteo da ti kažem; nije ona loša ponekada.
Ali ako te povuče dole u rupu, nikada više nećeš moći da izađeš.
Nil je bio vitak, mišićav, zgodan i skroman momak.
Sada brblja i lupeta kao stara mašina samo da ne čuje sopstvene misli.
Ako ga pogledaš,
videćeš da jedva uđe u odelo,
jede sve što mu daš, i pije gajbu piva dnevno.
Ako hoćeš da ti ostane nešto para u džepu
a nećeš da radiš kao rob, onda dobro razmisli.
Lukava je.
Umiljava se oko tebe kao mače.
Ja čak nisam siguran da je ona tatina.
Shvataš? Hipici, doping, lenjost.
Oni to zovu slobodna ljubav. To je slobodno ludilo.
Ono što me zapanjuje je nedostatak poštovanja.
Znaš, kada bi ljudi sa kojima smo se borili, i koji su umirali pored nas,
videli ovo danas,
bukvalno bi se prevrnuli u grobu.
To je prava sramota.
Dok se naši momci bore u džungli ovi hipici...
pevaju pesme i pišaju po zastavi.
Oni ne shvataju
da će rastući talas komunizma
stići i do naše obale i preplaviti sve
ako ih ne zaustavimo u jugoistočnoj Aziji.
Baš to bih i ja rekao, od reči do reči.
Nema to veze sa komunizmom. To je nacionalni rat.
Vijetnamski narod hoće da se oslobodi strane dominacije
prvo francuske a onda i američke.
Mi ne želimo da dominiramo. Samo pokušavamo da im donesemo slobodu.
Oružjem?
Ponekada je nasilje neophodno zlo. - Tako je. Tako je.
Tako je bilo i kada sam ja išao 1917.
I kada su Kerol i Skip išli posle Pearl Harbura.
A uskoro će, izgleda,
doći red na Alena.
Moraćemo Alena ostaviti ovde. Postaće mladoženja vrlo brzo.
Pa, biće vremena i za to.
Šta... ti bi da i on dođe sa gomilom medalja na grudima?
Ili da pogine?
Ili oboje? Zašto ne?
Pa...meni je drago što imam ćerke a ne sinove.
Zar ne misliš da je dosta, oče? Mislim... juče si izašao iz bolnice.
Imao sam dosta maltretiranja u životu zbog pića.
To je jedno od retkih zadovoljstava koje mi je preostalo.
A imao sam i dosta specijalnih vojnih stručnjaka oko sebe.
Pa... nisam stručnjak, ali znam ponešto o ratu.
I ja sam bio vojnik.
Oh, da.
Zaboravio sam.
Da, borio si se u slavnoj bici za Singapur.
Iznanadili su nas Japanci. - Je li?
Naša teška artiljerija je bila okrenuta ka moru
a oni su nam došli iza leđa kroz džunglu.
I mi smo predali trećinu naših snaga
u najsramotnijem porazu u istoriji Britanije.
A Filip je bio deo toga.
Bio je to neuspešan posao, priznajem.
Da, onu kukavicu Persivala je trebalo streljati po kratkom postupku.
General Persival je bio hrabar i častan čovek. Situacija je bila beznadežna.
Činjenica je, Filipe, da si ti rat proveo kao zarobljenik,
kao puki rob Japanaca...
a ne kao vojnik.
Ali sam preživeo a velika većina nije.
Mislim da bi trebao dobiti neke zasluge za to.
Oh, volja za životom je veoma jaka,
čak i među manjim životinjama, insektima... to je instikt.
Predao sam se jer nam je naređeno da se predamo.
Niste morali da se predate.
Mogli ste otići u džunglu i boriti se kao gerilci.
Ti nemaš pojma o čemu govoriš!
Opa.
Ja sam zapanjen.
Zašto misliš da možeš sa mnom da razgovaraš na ovaj način.
Zašto ti misliš da možeš tu sedeti i pijan lupetati sve što želiš.
Pa suoči se s činjenicama, Filipe.
Lenj si, besciljno ideš kroz život, a za sve ti je kriv rat.
Ti si poludeo.
Nikada nisam krivio rat za bilo šta.
Ti živiš u svetu fantazija. - Fantazija?
Ti si izveštačeni dinosaurus koga je pregazilo vreme.
A ja mislim da su te japanski stražari previše puta udarili u glavu.
Zaista bih trebao da se izvinim.
Moje ponašanje je bilo vrlo neumesno.
Ne brini zbog toga. I ja sam... razbio par čaša u svoje vreme.
Pa da.
Šta god da je, mene nije potreslo.
Šta to radiš, Skip? - Došao sam da popričamo.
Idi obuci košulju, uzmi neki sladoled i idi u krevet.
Da li se sećaš nečega dok sam bio klinac?
Pa, da... bio si dobar jedno vreme i to sam zapamtio.
Sećaš se kada sam bio baš mali? - Da, rekao sam da se sećam.
I sada si moje dete ali, dođavola, imam da sredim neku poslovnu dokumentaciju.
I zato idi i uzmi neki sladoled i idi u krevet.
Da li se sećaš nekog događaja dok sam bio mali?
Da li se sećaš da smo ikada porazgovarali... kao sada, na primer.
Bilo šta? Neku... lepu priču o meni dok sam bio dete?
Zato što, znaš...
Mama mi je ispričala jednu ili dve kada sam je video poslednji put.
Šta ti je rekla?
Pa...
pričala mi je o nekom rođaku koji je bio toliko divlji da su morali da ga
vežu za drvo dok su hranili kokoške.
Zvali su ga "Dobrica". - Hmm. Da.
Došla je struja.
Idi obuci košulju. I nađi sebi nešto da radiš.
Da.
Dobro.
Utišaj tu muziku!
Dona.
Obukao sam se tata.
Sada je drugačije, zar ne?
Mora da postoji nešto što bi mogao da mi ispričaš o detinjstvu.
O čemu razmišljaš? - Nisam siguran.
Pa, nije bilo šanse da se ovo ne dogodi.
Zar ne osećaš kako je život lep?
Da. Da, osećam.
Pa, čini mi se kao da nisi srećan zbog ovoga.
Nemoj opet na tom tvom engleskom.
Mislim, ne možeš reći da nije bilo dobro.
Ne. Ne mogu to da kažem.
Prestani s tim čudnim govorom.
Misliš da je nešto loše, zar ne?
Nije pošteno da se ponašaš tako čudno i ne kažeš mi šta je u pitanju.
Reci mi.
Samo sam umoran, veoma umoran. - Nemoj da se vadiš. Reci mi.
U redu.
To što je moj otac govorio o ratu i meni...
Bio sam zarobljenik, rob, ali sam i dalje bio vojnik.
Bože.
Ti o tome razmišljaš?
Ne misliš o meni ili o ovom sada.
Ili o nama?
Pa, htela si da ti kažem.
Ali rat je gotov. Tate su tate. Uvek pričaju isto sranje.
Neću da ove noći misliš o bilo čemu sem o meni.
Žao mi je, ali ti si insistirala.
Ionako nema šanse da bi to shvatila. - Hej...
nemoj me tako tretirati.
Nisam kreten.
Da li si zaista proveo ceo rat kao zarobljenik?
Nisi se nikada borio?
Zavisi šta smatraš za borbu.
Borio se s neprijateljem, pucao,
skakao iz rova u rov, i nisam baš.
A boriti se da preživiš svako poniženje,
tugu, jad, stravične trenutke...
To jesam. Borio sam se.
Gde ćeš?
Da zapalim cigaretu.
Oluja nije dugo trajala.
Nikada ne traje.
Sada je već u drugom okrugu.
Moj otac je monstrum. - I moj je, isto.
Da li puno gledaš TV? - Ne.
Ćao tata. - Zdravo.
Čujem da ti i Kingsli idete u lov. - Da.
Da, idemo do Ten Majl Krika.
Ali nije sezona lova.
Tamo gde ja lovim je uvek sezona.
Ponosna sam na tebe.
Zašto? Šta...?
Zato što si bio fin prema Kingsliju. - Da, pa...
Mrzeo sam tog čoveka 20 godina,
i krivio ga da mi je oteo ženu.
Šta se promenilo? - Pa...
Kada je na sahrani pao u nesvest i kada su ga nosili u bolnicu...
Pogledao sam ga na nosilima...
U nepoznatom gradu, daleko od kuće...
žena mu je upravo umrla,
a i on možda misli da je bolje da je i on umro...
pomislio sam, "Pa... on je samo jadničak".
I od onda nisam ljut na njega.
Šta je to? - Ledeni čaj, dušo.
Napravila sam ga za tvog dedu.
On i ser Kingsli idu u lov.
Napravila sam i topao za g. Kingslija.
Hoćeš šolju čaja? - Neću još.
Ja sam žedan.
U građanskom ratu, nedaleko odavde, odigrala se bitka
koju su nazvali "Bitka kod Ten Majl Krika".
Stvarno? - Da.
Vidi, Jenkiji
su od gore napali,
i pobili skoro sve naše momke.
Nisi poveo pse sa sobom. - Ne, ne trebaju nam psi.
Tata. - Šta je, Miki? Pokušavam da meditiram.
Alen je tu. Sinoć je spremio neki trip a danas ga je stavio u dedin ledeni čaj.
Zašto je to uradio? - Ja sam mu rekao da je to dobra ideja.
Jebem ti budale.
Znam jako dobru lovačku priču o Filipu kada je bio mali...
Čekaj, čekaj. Stani.
Molim? Šta si rekao? - Čekaj. Šta...?
Šta se događa?
Kako... to misliš?
Sve izgleda čudno.
Kao da se malo talasa. Da li osećaš talasanje?
Džime, jesi li dobro?
Sve se menja.
Zemlja,
drveće... nebo.
A lišće...
kao talasi... i...
Ne mogu da držim ravnotežu.
Reci mi molim te,
da li vidiš poređano drveće koje se kreće i maše lišćem... jel' vidiš?
Zato što... Zato što ne znam šta se događa ni gde sam.
Slušaj, bolje bi bilo da se vratimo kući.
Da... Ne, ne, nemoj.
Bolje je da se mi vratimo kući. Daj da ti pomognem. - Ne, ne.
Možeš da me poljubiš u dupe. - Hmm? - Moraćeš prvo da me ubiješ.
Kako si... kako si došao iza naših položaja?
Imam četu ljudi ovde a ti si došao od pozadi sa tim Hansovskim sranjima.
Baci tu pušku!
Džime, jesi li ti potpuno poludeo?
Ja nisam Nemac, Džime.
Ja sam Kingsli.
Nemac Džim Kingsli... Dobro lažno ime.
Pa kako ste dospeli ovde g. "lažni"?
Kaži mi koji je tvoj zadatak ovde?
Šta ti je zadatak?!
Ko je 1916. osvojio svetski kup u bezbolu?
Nemam pojma. - Boston Red Soksi.
'Ajde sad diži ruke u vis. (na nemačkom)
Da, da! Ruke iznad glave!! (na nemačkom)
U redu. Uredu!
Tako. - Džime, smiri se. Smiri se.
Šta misliš s kim se šališ, glavico kupusa?
Otvori usta.
Ne... ja sam Englez.
Borili smo se na istoj strani.
Ali ovo nije prvi svetski rat, 1969. je, i zato te molim, molim te, spusti pušku.
O, Bože.
Jebem ti.
Ubiću te. - Džime!
Gde je tata? Je li još tu?
Otišao je u lov sa Bedfordom. Šta se događa?
Alen je stavio LSD u tatin čaj.
Šta, jebote? - Odakle Alenu LSD?
Jesu li rekli gde idu? - Da, do Ten Majl Krika.
Hajde onda, idemo, idemo. - Gde ti je kamionet? - Bože, spasi nas.
Džime!
Tata!
- Tata!
- Tata! - Ehej, Tata! - Oče! - Tata!
Daj ućutite. Nismo u zabavištu.
Tata!
U redu, Kerol, ti idi na onu stranu.
Ti na ovu.
Tata!
Dona, vuci svoje dupe ovamo.
Prelepo! - Džime.
Nisam znao da je tako lepo.
Bože, kako je lepo. - Stvarno bi trebali da se vratimo do kamioneta.
Oče!
Filipe!
Našao sam ih! - Gde?
Hej! Dođi! Dođi, Kingsli.
Dovlači to mršavo dupe ovamo!
Hvala Bogu. Jesi li dobro? - Jesam, dobro sam.
Jadni Džim je potpuno sišao s uma.
O, evo dolazi policija. Šta ti gledaš?
Šta se dešava?
Brinem za Džima već sat i po.
Volim ovo. Volim.
Dao si to čoveku starijem od 70 godina!
Mogao se povrediti!
Nisam znao da će ići u lov.
Išao je po šumi naoružan puškom.
Mogao je da ubije onog prokletog Engleza!
Da, ali nije.
Ne pričam o onome što nije, nego o onom što je moglo da se desi!
Pa...
Koji đavo te je spopao?
Učili smo te boljim stvarima.
Da li si mislio na mene i mamu? Šta misliš da će mama reći na ovo?
Kako je? - Skoro isto
Kerol kaže da će trebati dosta vremena da droga popusti.
Tebe ne interesuje ništa sem onog što si ti zamislio.
Sine, ja to nikada ne bih uradio.
Drago mi je da si dobro, oče.
Zabrinuo sam se za tebe.
Nisi morao. Bio sam i u gorim situacijama.
Ti ni sada nemaš poštovanja!
Smiriću ja tebe! Jel' ti jasno?
Filipe...
Sinoć...
sam rekao neke stvari koje ne mislim zaista.
I ja sam oče. - Hoćeš da me udariš?
Nećeš me udariti!
Dobićeš vaspitnu šamarčinu! - Živeću kod Kerola.
Treba to da ostavimo iza nas i nastavimo dalje.
Vuci svoje dupe u sobu! - Ne možeš mi više naređivati.
Da.
Idemo dalje.
Mrzim ovu kuću! I tebe mrzim, jebote!
Bolje bi ti bilo da ne ideš nigde, kažem ti!
Novčanik mi se pokvasio u potoku.
Izvadi sve iz njega i stavi da se suši.
Dobro? - Dobro.
Gde je? Ovde je.
Samo stavi sve da se suši.
Vozačku, te sitnice...
i ta tvoja prokleta pisma.
Ne shvatam. - Šta?
Sve ove godine si nosio ovo sa sobom.
Zašto nisi rekao nešto o tome?
Nećeš umreti ako popričaš sa svojom decom tata.
Možda bi osetio nešto lepo.
Šta se to događa u tvojoj glavi?
Ne mogu!
Ne mogu da dišem!
Tata. Tata. - Ne mogu da dišem!
Džimbo je. Tu sam. - Ne mogu da dišem!
Daj da te podignem. - Ne mogu da dišem!
Skipe, nemoj samo da stojiš.
Pomozi mi. Izvedimo ga napolje.
Davi me! Ne mogu da dišem!
Izgleda lepo, ali unutra je vatra!
Ne mogu da dišem! Mamu vam jebem!
- Ne mogu da dišem!
Hajde tata. - Ne mogu da dišem!
Ne, ne. - Ne mogu da dišem!
Pazi kako staješ, tata.
Pridrži ga malo, Skipe. - Kako?
Idem da napravim malo kafe.
Hoćeš da te pridržim, tata? - Neka, ne treba.
Eh, Skipe.
Da... tako je.
Znaš, bilo je to...
bilo je to vreme,
kada je svako izgledao kao
svinja
sa izbečenim očima.
I... sve je izgledalo žuto.
Da.
Pričaš o ratu?
Ne, nego o pre 10 minuta, ili, možda o juče.
Neka sam proklet.
Hej,
jel' vidiš tamo dole gde ograda ide uz prolaz
i izgleda kao velika guma... znaš?
Ne, ser... teško da tamo vidim bilo šta, da budem iskren.
Pa, stavljao sam tamo bodljikavu žicu,
a ti si imao 7 ili 8 godina i pomagao mi.
Ja sam se zapetljao... i na kraju sam pao i... umotao se u nju.
I... sve mi se zakačilo za kosu, pantalone i košulju.
Ja sam ti rekao da mi pomogneš a ti si počeo da vičeš i da bežiš.
Rekao sam ti; "Šta je sad, govno malo."
Ali minut ili dva kasnije, vratio si se plačući i doneo klešta za žicu.
Ja sam rekao; "Dođavola, Skipe, daj ta klešta ovamo...
Trebaju mi da se izvučem iz ovoga"
Ti...
ti si uvek...
uvek si se uspaničio kada se neko povredi.
Nikada nisi mogao da gledaš kad se nešto tako desi.
Da.
Rekao si da sam imao 7 ili 8 godina? - Da.
Šta to radiš? - Ha? - Šta to radiš?
Samo sam prebacio ruku preko tvog ramena.
Pa...
Čudan osećaj.
U redu.
Jesi li mokar?
Mokar? - Da.
Ne, ser. Ja.. - Da li osećaš da si mokar?
Nešto sam mislio, da smo odmetnici sa Divljeg zapada...
Ja bih bio Džesi Džejms,
Kerol bi bio Pet Garet.
Skipe, ti bi bio Bili Kid.
Pet Garet nije bio odmetnik. - Jeste, bio je.
Predomislio se, pa je promenio stranu.
Zašto bih ja bio Bili Kid? - Zato.
Zato što je bio dupeglavac koji je imao sreće i ubio nekoliko njih.
Postoji slika.
Video sam je.
Malo je naheren. Izgleda kao da vadi sline iz nosa.
Šta ako bacim jednu malo jaču
i pogodim te u jaja? Da li bi ti se to svidelo?
Mislim da ne bi baš previše.
Samo sam se šalio. Zajebavao sam se s tobom.
Sranje. - Hej... da napravimo pauzu, umorio sam se stojeći.
Eh... ne znam šta je s tobom.
Ćao.
Šta? - Ćao. - Jedan od pasa sere po tremu.
Mislim da je to Penelopa. - Gde su svi otišli?
Pa, Džimbo je tu negde iza.
Ne, mislila sam... gde su Bedfordovi.
Otišli su pre sat vremena. - Otišli? - Da.
Pa zašto me niko nije probudio? - Mislim da niko nije ni mislio o tome.
Dobra devojka. - Pa... šta su rekli?
Rekli su, "Zdravo... bilo nam je prijatno", i tako to.
Doroti im je dala neku piletinu i keks za put.
Dobra devojka. - Niko nije rekao... "Pozdravite Donu"...
... ili nešto tako? - Ne koliko sam ja zapamtio.
Ne.
Dakle...
Ti si dobra devojka... uglavnom. Nemoj više da sereš ovde.
Uh... bolje da idem da vidim
šta Džimbo radi.
Dobro.
Dobro je što idemo kući, hmm?
Jeste, oče.
Pa, Skipe, konačno si maznuo neku pristojnu ribu.
Možda sam zaljubljen u nju. Šta mislite o tome?
Šta je? - Žao mi je, brate.
Žao mi je, samo mi je smešno iz nekog razloga.
Hej...
Ne. - Sranje, pa tata je uzeo LSD. - Ne. - I rekao sve ono što
je oduvek želeo da kaže.
A kada je povratio rekao je da je sve zaboravio.
Hej, Džimbo,
šta... šta si stavio u mamin sanduk? Video sam da si nešto stavio na sahrani.
To je nešto između mene i nje.
Daj, čoveče, reci šta je?
Pisma koja sam joj napisao a nikada nisam poslao.
Ovo sranje je jako.
Šta?
Šta je... misliš da nikada nisam pušio travu?
Šta misliš da sam ja, pećinski čovek?
Sranje.
Samo ne volim to. Nije dobro za mene.
Počnem da zamišljam da me juri FBI.
Moje srce počne tako brzo da lupa, da se uplašim da neće prestati sve dok ne umrem.
Džimbo, ja i Kerol... nas ne interesuje
to što nikada nisi bio u borbi, samo da znaš.
Ali zaista.
Mislim, ti si naš brat i volimo te do smrti,
ti si naša krv i meso i ti to znaš.
Čak nam je i drago što nisi bio.
I zato nema razloga da budeš ljubomoran zbog toga.
Ti ne znaš kako je to.
Dakle...
treba da budeš srećan zbog toga.
Mislim, ja i Kerol smo ponosni na ono što smo učinili i sve to...
ali to je prokleta noćna mora Džimbo.
I zato, treba to da zaboraviš.
Vidi, ti možeš da radiš, spavaš i misliš normalno.
Mi ne možemo.
Pogledaj kako se tata ponaša prema nama.
Nešto malo odspavam, i čim ustanem, odmah mislim na rat.
Kako bi ti živeo s tim?
Dođavola. čoveče, volim te do bola,
ali ponekada stvarno znaš da usereš sve.
Šta si hteo s ovim?
Sedeo je sa nama, pušio i razgovarao.
Zašto si to morao sada reći? - Zato što mislim da je to ispravno.
Evo.
Stavi to na lice.
Sada znaš zašto si ti Bili Kid.
Ubili su ga kada je imao 21 jer je više pričao nego što je mislio.
Ponekada moraš da razmisliš pre nego što otvoriš usta.
Mislio sam, Džimbo. - Ne, nisi.
Bar pokušavam.
Hej,
idemo da uzmemo čizburgere,
i idemo do mene.
Hajdemo.
Dobro.
Idemo.
Ti vozi.
Zajebavaš me?
Ne. Hajde samo.
Jesi li siguran? - Jesam.
Spremni? - Da.
Idemo onda.
Džimbo, stani. Zaustavi kola. Prokletstvo... žao mi je.
Žao mi je Džimbo ali, prosto se ne osećam dobro. - Idi dođavola, Skip.
Tata.
Šta se događa?
Išao sam u regrutni centar juče
dok ste se vi zamajavali s dedom
i prijavio sam se u vojsku.
Narednik je rekao da će mene i Konela ostaviti zajedno.
Svi u porodici su bili, tata.
Video sam slike nekih momaka iz Vijetnama,
ispod palmi, bez košulja,
sa oružjem na ramenima.
Izgleda kao Rokenrol, jebote.
I ja želim da uradim nešto kul, tata.
Neću da trunem ovde.
Imam 18 godina.
Ne treba mi tvoja dozvola.
K R A J
Prevod i obrada: Sindža M. Novi Sad